Znaš da nije trebalo da se povučeš.
Sve što znam je da si do pre tri dana bio u zapećku.
Ja sam te unajmila. Otac mi je bio u pravu.
Sve sada ima smisla. Kako živiš, kako se krećeš...
Nisi ti za stvaran svet, zar ne?
Bojiš se da ćeš završiti kao Bar? O tome je reč? - Pogledaj kroz prozor.
Neću, imam posao. A ti treba da ideš.
Pusti me.
Kaži mi šta to vidiš. - Ono što viđam svakog dana.
Zamisli da to nikada nisi videla.
Zamisli da si ceo život provela na drugom kraju sveta,
da su ti stalno govorili da tamo braniš slobodu.
Konačno si odlučila da ti je dosta toga.
Vreme je da vidiš čega si se odricala čitavog svog života.
Možda da uzmeš malo od te "slobode" za sebe.
Pogledaj ljude. Reci mi koji od njih je slobodan.
Slobodni od zaduženosti, anksioznosti, stresa,
straha, neuspeha, poniženja, izdaje.
Koliko njih želi da se rodilo sa onim što sada znaju?
Zapitaj se, koliko njih bi opet uradilo nešto na isti način,
i koliko njih bi živelo svoje živote poput mene?
Pogledaj srebrni audi preko puta.
Ceo dan me prati. - Šta to dokazuje?
Evo ti registracija. Koliko će trajati da je proveriš?
U ovo doba noći. Ne znam, jedan sat. - Učini to.
Učini to a onda ću otići.
Kad?
Ne, to je sada moj problem. Ja ću se pobrinuti.
Da?
Provalili su te. Proveravaju tablice.
Uradiću to. Završena priča.
Idi na tu adresu.
Recimo da Bar nije to učinio, ili da ga je neko naterao na to.
U oba slučaja šta imamo? - Zaveru.
Da, zavera, da se ubije 5 nasumičnih ljudi, bez motiva.
Apsurdno, zar ne? - Besmisleno je. - Nema smisla da dalje istražujem.
Upravo tako.
Upravo tako?
Šta je to? - Motiv.
Samo se ti drži toga. - Šta igramo? "Kluedo"?
Da? Reci.
Hvala.
Jesi siguran da su te ta kola pratila celog dana?
Otkako si me ti pokupila iz zatvora. Zašto?
Registrovana su na kompaniju "Libendauer Enterprajzis".
OLAJN ARČER PROTIV LIBENDAUER ENTERPRAJZISA
Zavera da se ubije 5 nevinih nasumičnih osoba.
Apsurdno.
4.
4 nasumičnih osoba,
da prikriju jednu pravu metu.
Nekome je bila potrebna građevinska kompanija Olajn Arčer.
A Olajn nije htela da odstupi.
To je ubedljiva teorija.
Ali to je samo teorija.
Prvi hitac je najneprecizniji. Snajperisti ga zovu "hladan hitac".
U međuvremenu, jedan svedok je opisao pauzu između prvog i drugog hica.
Za taj drugi hitac ubici je bilo potrebno vreme.
Znam zašto je Olajn Arčer bila druga žrtva.
Taj hitac je bio važan.
Ali to je samo teorija.
Inscenirana posebno za Bara. Ko god da ga je izabrao,
znao je za Bagdad, a to je mogao da mu kaže jedino Bar lično.
Ima barem jednog prijatelja, veoma bliskog.
Ako pronađeš tog prijatelja, pronaći ćeš pravog ubicu.
Pravog ubicu? Moj posao je da izazovem kod porote osnovanu sumnju.
Uhvatićemo odgovorne za ovo. - Uhvatićemo ih?
Ne mogu da... - Otkrićemo istinu. - Čak i da verujem da je Bar nevin,
to nije moj posao.
Ja sam samo advokat, nisam policajac.
Iskreno govoreći, nisi ni ti.
Ne mogu više ovo da radim.
Hvala na kafi, advokatu.
Sendi?
Ti si Sendi, zar ne?
Znamo li se? - Čarli. Džebov prijatelj.
Daj bre, ne slamaj mi srce. - Žao mi je, ne sećam te se.
Oboje smo bili prilično pijani.
Aha.
Ovde živiš? - Tamo.
Ne zezaj. Samo što sam se doselio.
Koliko je to ludo? - Stvarno.
Ti...
Izgledaš sjajno. - Hvala.
Vidi, ne želim da te zadržavam.
Hoćeš da popijemo nešto ponekad? - Moglo bi.
Šta kažeš na večeras?
Imam dogovoreno.
Onda neki drugi put. - Drugi put.
Učini to ovde. - Šta?
Ričeru!
Ima streljana u Ohaju sa strelištem dužine 650 m.
Jedina streljana koja zadovoljava tvoje uslove.
Treba da odspavaš.
Sutra te čeka dug put, a ja treba da odem u gradsku većnicu,
da saznam kako Olajn stoji pred zakonom.
Ne radi to dok se ne vratim.
Ako sam u pravu, neko je ubio 4 nasumične osobe,
kako ne bi usmerili pažnju na Olajn. Ako sam u pravu,
samo na spomen njenog imena, ubiće te. - Treba li da se bojim?
Da li si pametna? - Očigledno.
Onda se ne boji.
Šta zapravo tražim?
Nekoga ko može da ubije devojku jednim udarcem.
Momak iz 1109. Erni Džonson.
Videćeš.
Izađi iz auta.
Imamo osumnjičenog. Za njim!
Osumnjičeni se uputio na sever po autoputu 65.
Tražim pojačanje i podršku iz vazduha.
Ne mogu da verujem. - Izdao sam nalog pre jednog sata.
Prema priči šefa žrtve, Ričer je viđen na radnom mestu žrtve jutros.
Gde je pretio šefu. - Kola koja je vozio su kola njenog prijatelja,
Džeba Olivera. - Momka koga je napao. - Ne, ti momci su napali Ričera.
Ričer je popodne smestio još trojicu u bolnicu u Džebovoj kući.
Nakon što je Džebovim kolima otišao tamo. - Džeb nije viđen
otkako je napustio bolnicu. - Ako znaš gde je Ričer, reci nam.
Ne znam gde je, nisam ga videla otkako je napustio
moju kancelariju pre nekoliko sati.
Mislim da treba da kažeš istinu. - Tako misliš? Jebi se.
Rekao sam ti da mu se ne približavaš. - Dođeš i tretiraš me kao saučesnika.
Daj bre. Dosta. Ja ću ovo. - Završio sam.
Obojica ste završili. Gubite se.
Helen ovde. - Pretpostavljam da je policija tamo.
Aha. - Prema tvom odgovoru, valjda imam 30 sek. pre nego što prekineš.
Tako dakle? - Ako veruješ da je neko smestio Baru,
treba da veruješ da to mogu da urade i meni.
Valjda je to moguće. - Bila je fina devojka, Helen.
A ubili su je zbog mene. Žele da zbrišem.
Neću da bežim dok ne stavim tačku na ovo.
To nije dobra ideja. - Slušaj, dve stvari.
Prva, ja...
Ukrao sam ti kola.
Ako hoćeš da staviš tačku na ovo, spusti slušalicu
i prijavi da su ukradena, razumeću. - Još nešto?
Mislio sam da ću da te pritiskam rekavši ti ovo ranije,
ali sada pretpostavljam da je sve moguće.
Pazi šta pričaš Emersonu i ocu.
Mislim da je jedan od njih umešan. - U redu, hvala na pozivu.
Moram da idem. - Stani. Prate me od prvog dana.
Samo troje je znalo da sam ovde. Emerson, tvoj otac i ti.
Zapitaj se, ko će najviše izgubiti ako oslobodimo Bara.
Pokušavaju da te ubede da me se kloniš.
Naravno, možda grešim. Ako je tako, spusti slušalicu.
Nema smisla da produžavamo. - S kim to govoriš?
Sa kancelarijom.
Jesmo li završili? - Helen, slušaj.
Moramo da... - Laku noć.
Imate fine strelce.
Najbolje. I retke takođe.
Većina tih momaka ne može ništa da pogodi.
Ako poželiš da ispucaju tri metka u centar mete,
nema ništa da urade.
Tražim vlasnika. - Ja sam. Martin Keš.
Aron Vord. - Kako mogu da vam pomognem, g. Vord?
Tražim prijatelja, služili smo u Iraku.
Nestao je sa mape. - Dešava se.
Strelac. Zadnje što sam čuo, bilo je da živi ovde negde.
Kada je napustio armiju?
Nisam spomenuo armiju. - Rekao si da ste zajedno služili.
Nisi marinac. To se vidi iz aviona.
Otac mi je bio marinac, ako to pomaže.
To te čini polučovekom.
Kako ti se zove prijatelj? - Džejms Bar.
Džejms Bar.
Nikad čuo. - Hvala.
Mislim da se plašiš momenta kada neki pandur dođe da se raspituje za njega.
Jer zasigurno neka ovdašnja brižna mama više obraća pažnju
na tvoju streljanu nego na svoj bazen u dvorištu,
ili da joj se sudopera ne zapuši.
Nema veze što su Barova ubistva udaljena na stotine kilometara,
važno je to da je došao ovde da trenira.
Nikako nije mogla da ti zatvori streljanu,
a šta će ti nešto bolje od ovoga.
Šta hoćeš?
Hoću da znam ko su bili Barovi prijatelji.
Oni momci napolju su osetljivi kada su u pitanju njihova ustavna prava.
Zamisli da im kažem da je ovde pandur koji se raspituje za moje članove...
Nisam ja policajac. - Šta si? - Radim za Barovog advokata.
Imamo razloga da verujemo da je nevin. - Ma šta mi reče.
Moguće, ja sam jedini koji se zamara da prati Bara ovoliko daleko.
Ako mi pomogneš, biću ti dužnik. - A ako ti ne pomognem?
Možda postaneš fudbalski trener?
Ako tri metka završe u centar, onda možemo da pričamo.
Mogu li da se zagrejem sa nekoliko pucnja?
15 cm udesno. To je vaš marker, g. Vord.
Sada ostali. Hajde.
Ispali ste iz forme, g. Ričeru.
Video sam čoveka sa tim imenom kako puca na Vimbldon Kupu pre 10 godina.
I prilično sam siguran da niste igrali na drugoj bazi za Jenkije,
1925. godine.
Odgovoriću ti na jedno pitanje.
Ko je tvoj najbolji strelac? - Džejms Bar.
Sklonio sam ovo nakon što sam čuo za pucnjavu.
Ovo je najbolja serija pogodaka koju sam video otkako sam civil.
Šta ako vam kažem da Bar nije bio toliko dobar
ni u svojim najboljim danima u armiji.
Ja sam mu davao mete. To su moje škrabotine.
Ti si ih lično postavljao na strelištu? - Ozbiljno?
Da li je moguće da je Bar imao prijatelja, sa kojim je
zamenio mete na strelištu? Možda mu je on to dozvolio da uradi.
Osećao se kao kralj sa imenom na tom zidu.
Nijedan strelac ne bi to uradio ni za rođenu majku.
Osim ako ne želi da smesti majci višestruka ubistva.
A koristi tvoje strelište da to uradi.
Bar nije sam dolazio, zar ne?
Jedan od tih ludaka verovatno ima da te ubije ako sazna za kameru.
Ta kamera je tu zato što bi verovatno to pokušali.
Eno ga Bar. Oduvek sam ga voleo.
Eno. On.
Kučkin sin.
Helen Rodin. - Imam kandidata za ubicu.
Snimak, mogući otisci i jedan gnevni svedok.
Trenutno ne mogu da pričam.
Vraćam se za 3 sata. Dotad ne razgovaraj ni sa kim.
Proučiću to, hvala.
Evo šta sam prikupila jutros. Poreski izveštaji, građevinske dozvole,
procene troškova. Fiktivne kompanije u Gruziji.
To je blizu Rusije, a ne Floride.
Rade samo po jedan grad. Kupuju lokalnu građevinsku firmu,
pre velike gradske investicije. Prave mostove koji nikome ne trebaju.
Autoputeve, koje niko ne koristi. Oni su poput karcinoma.
Ćelija, koja ne prestaje da raste.
Selili su se 12 puta za 15 godine. Atlanta, Albukerki, Ostin,
Oklahoma Siti, Sakramento.
Svuda su postojali navodi o korupciji,
uključujući milione dolara koji su nestali iz javnih fondova.
Nikada nije došlo do istražnog postupka, čak ni do provere.
Kao da je "Libendauer Enterprajzis" nedodirljiv.
Možda zato što su ti navodi stigli od konkurencije,
od ogorčenih, poput Olajn Arčer.
Ili možda "Libendauer" ima dogovor sa gradskim vlastima.
Možda kada taj dogovor nije dovoljan,
ubijaju ljude koje ne mogu da kupe, poput Olajn Arčer.
Koliko stvarno veruješ u to? - Nema veze koliko verujem,
niti koliko mogu da dokažem. Samo je važno koliko je istina.
Znaš li koliko ludo zvučiš? - Šta se tebi desilo?
Da li toliko želiš da pošalješ čoveka u smrt da ćeš ignorisati...
sva ova dokumenta koja sam u svoje ime pribavila?
Ako je Džek Ričer u pravu, moj život,
život tvoje kćerke je u opasnosti.
Šta god da se meni desi, ide tebi na odgovornost,
bilo da si umešan ili nisi.
Ti si okružni tužilac a ja ti dajem uverljive dokaze,
da sprovedeš istragu protiv "Libendauer Enterprajzisa".
Tvoj sledeći potez,
pokazaće mi na čijoj si strani.
Ovo liči na test.
Možda ti je teško da poveruješ, ali ja te stvarno volim.
I očito je da ću to ignorisati, bez obzira koliko apsurdno mi to izgleda.
Ako stvarno misliš da si u opasnosti,
ako veruješ u to,
sledeći zadatak biće,
da te stavim pod policijsku zaštitu.
Koliko ću biti bezbedna ako si deo toga? - Pobogu, Helen.
Poslovni ili lični sastanak? - Teško je reći.
Ne sumnjam.
DOLAZNI POZIV REON FILADELFIJE
Helen. - Ne.
Izvinite, pogrešio sam broj. - Da li je to Ričer?
Ko je to?
Da li je to Ričer?
To si ti. Tip iz auta.
Tvoj dečko.
Ričeru, jesi li to ti?
Helen, da li si povređena? - Biće, ako ne dođeš za jedan sat.
Da ti objasnim kako ovo ide? - Šetate me okolo da se uverite
da me niko ne prati. Onda me namamite u zasedu,
i ubijete me. - Upropastio si mi iznenađenje.
Mogu ja i bolje.
Bio sam na strelištu u Hindž Kriku.
Imam snimak i otiske. Idem u FBI.
Šta hoćeš radi sa njom.
Dovedi Zeka.
Kad bolje razmislim, voleo bih da te ubijem. Pobednik nosi sve.
Slušaj, kretenu, ubiću ovu kučku ako ne budeš bio tu za jedan...
Misliš da sam heroj? Nisam heroj,
ja sam skitnica koja nema šta da izgubi.
Ubio si onu devojku, da mi smestiš.
Nameravam da te prebijem na smrt, i da ti popijem krv iz obuće!
Evo kako ćemo. Daćeš mi adresu,
a ja ću da dođem kada budem spreman.
Ako se ona ne javi na telefon kada je pozovem na ovaj broj,
samo ako pomislim da si je povredio, nestaću.
A ako si pametan, to će da te uplaši.
Jer ću ja biti u tvom mrtvom uglu. I nemam ništa pametnije da radim.
Imaš li olovku?
Ne treba mi.
Da sam dobio po dolar svaki put kada je armija pozvala marince u pomoć.
Imaš li nešto za mene. - Da, evo.
Šališ se, zar ne? - Samo zato što sam te video kako pucaš pre 10 godina,
ne znači da možeš da ubiješ nekog kretena mojom puškom.
Rekao sam ti koliko je ovo ozbiljno. - I ja sam došao, zar ne?
Preduzmimo akciju.
Snajperista bi bio tačno tamo, iza onih svetala, zar ne?
Mogao bi da pokriva ko dolazi i odlazi.
I da te ubije, čim se pojaviš.
Možeš li da ga skineš? - Misliš da ga izvedem na večeru?
Ne znam sa kakvim ljudima dolaziš u kontakt, Ričeru.
Ali nemam naviku da uletim u džunglu na prvi mig,
a sa sobom da povedem totalne strance.
Kako god, ne vidim ništa od onih svetala. - Pa upucaj ih.
Naravno! I on će znati tačno gde sam. Izložiću sebe vatri.
Ne. Počeću da pucam kada on započne.
A kako da ga nateramo da započne?
Ti uvek možeš da kreneš da trčiš.
Šta ti je sa okom? - Štedim ga kako bih video u mraku.
Mogu li da ti postavim jedno lično pitanje?
Misliš da ne mogu više da pucam? - To je prolazna veština.
Sunce će izaći za jedan sat.
Da započnemo.
Čujem da te zovu Zek.
To označava zatvorenika. Zar ne?
Reci mi, ubijajući sve one ljude, moram da verujem,
nemoguće da ti nije dovoljan novac koji zarađuješ...
Dovoljan? Ne postoji tako nešto.
Uzimamo ono što može da se uzme. Mi se time bavimo.
A ti?
Mislim da njega razumem, ali ti? Zašto si to uradio?
Zvučiš kao da sam imao izbora. - Nisi li?
Videćeš.
Treba da znate da sam preduzela mere. Ako mi se nešto desi...
Ako ti se nešto desi, to će biti pred očima tvog oca,
dok moli za tvoj život.
Nije trebalo njega da mešaš.
Sada treba da ga ubediš da zaboravi, za tvoje dobro,
za njegovo dobro.
Ništa ne govoriš, ali u očima ti je prkos.
Mnogo puta sam video takav pogled.
Kada vojnik dođe, i dok ga gledaš kako umire,
to će te promeniti. Onda ćeš želeti da me zaboraviš.
Ričeru? - Jesi li dobro?
Spremni su za tebe. - Voleo bih da tako misle.
Ne čini to, molim te. Nemoj zbog mene. - Slušaj, Helen.
Neće te povrediti dok ne ulove mene.
A to se nikada neće desiti. Čuješ li? Drži se.
Dolazim po tebe.
Reci da mi veruješ.
Verujem ti.
To je loša ideja.
Kad god poželiš, tobdžijo.
Gde si, tobždijo?
Duvaj ga.
Kreni.
Baci oružje.
Znam da si unutra, Emersone.
Gledao si me pravo u lice.
Jedini deo koji se nije uklapao,
bio je novčić.
Niko se ne bi setio da isprazni taj parking aparat.
Čak ni ja.
Pogrešio si za mog oca.
Ne trućaj se zbog toga.
Ko je on? - To je nepoznati, broj 2.
Čovek iz teorije zavere. Čudovište pod krevetom.
Zovu ga Zek. - Zek? Zatvorenik.
Kako ti je pravo ime?
Rođen sam u oktobru, kada dođem do svog rođendana,
povući ću obarač. Jedan, dva...
Čelovek. Zek Čelovek.
Čelovek? Čovek.
Zatvorenik-ljudsko biće.
To ti je pravo ime? - To je sve čega se sećam.
Pozovi policiju.
Hoćeš li stvarno da ga upucaš?
Znam da nije neophodno.
Kada pogledaš njega, znaš da će uraditi bilo šta da preživi.
Kada pogledaš mene, znaš da ne blefiram.
Da, u pitanju je hitan slučaj... Da, sačekaću.
Nigde ne žurimo.
S takvim imenom osećaćeš se k'o kod kuće. - Zatvor? U Americi?
Starački dom. Ako uopšte odem u zatvor.
Misliš da ćeš se izvući? - Ti si skitnica, tražen zbog ubistva.
Dotle sam ja starac, koji se našao na pogrešnom mestu,
u pogrešno vreme i to zahvaljujući tebi.
Kome će poverovati? - Halo?
Imam hitan slučaj... - Videćemo ko će od nas dvojice otići u zatvor.
Znaš šta ja mislim? Niko od nas.
Šta si to uradio?
Na šta ti liči?
Šta je sa istinom? Šta je sa pravim krivcima?
Sa privođenjem njih pravdi?
Upravo sam to uradio.
Kako da dokažem da Bar nije kriv? Kako da dokažem da ti nisi kriv?
Sredićeš ti to. Imaš uticaj kod lokalnog tužioca.
Šta će biti sa tobom u međuvremenu? - Produžiću, kao i uvek.
Ček, da li su ono moja kola?
Da li je to ta gospođica? - Helen Rodin. Martin Keš.
Drago mi je. Užasno izgledaš, vojniče.
Pitala si da li se plašim da ne završim kao Bar. Ne.
Bojim se da ne završim kao on. - Ima mnogo leševa ovde. Sklonimo se.
Bolje da pođemo. - Stani. To je sve?
Jednostavno se završilo? - Bićeš ti dobro.
Šta ako mi trebaš? Kako da te nađem?
Neću ti biti potreban. Više ne.
Uzmi broj. Idemo.
Ja sam Helen Rodin, tvoj advokat.
Ovaj razgovor je poverljiv. Razumeš li šta to znači?
Da. - Policija nije razgovarala sa tobom, zar ne?
Nije im dozvoljeno to da rade bez mog prisustva.
Koliko loše je bilo?
Koliko sam ja...
Ne sećaš se ničega u vezi sa slučajem?
Ne.
Ali sam mogao da čujem sestre kako razgovaraju sa policajcima tamo.
Ne sećam se čak mi zašto sam to uradio.
Neću da osporavam to.
Ako oni kažu da sam to uradio, onda jesam.
I ranije sam radio tako nešto.
Učinio sam nešto loše.
Stvarno loše.
Odavno.
I izvukao sam se.
Džejmse, koliko dobro poznaješ ovo mesto?
Dosta dobro. - Šta misliš, kako bi to uradio?
Pretpostavljam...
Parkirao bih se na autoputu. Sunce bi mi bilo iza u to doba dana.
Imam kombi. Namestio bih se pozadi.
Ne bi bilo potrebe da se brinem zbog čaura.
I lako bih zbrisao.
Da li to dobro zvuči?
Zvuči kao da se razumeš u to o čemu govoriš.
Zaboravio sam ti ime. - Helen.
Helen Rodin.
Bićeš ti dobro, Džejmse.
Ja ću se brinuti za tebe. - Ne možeš da me zaštitiš.
Niko ne može. - Od čega?
Od koga? - Ima jedan čovek.
Nekakav policajac.
Bar je to nekad bio.
Ne interesuje ga zakon.
Ne interesuju ga dokazi.
Samo ga interesuje ono što je ispravno.
Gledaj me dok pričam sa tobom!
On zna šta sam uradio.
Zna gde sam.
Taj čovek mi je obećao nešto.
Umukni!
Ako ikad opet zabrljam,
on će doći.